Arvoisat matkustajat, palatkaa istuimillenne ja kiinnittäkää turvavyöt.
Tiedossa on lievää turbulenssia.
Kumpikaan moottori ei toimi, ja myrskyportti on kriittisessä tilassa.
Alus putoaa! Joulu on peruttu.
Saavumme nyt ilmakehään.
- Pitäkää alus tasossa! - Tasossa minkä suhteen? En näe mitään!
- Mitä tuo aine on? - Pilviäkö?
Millaisia pilviä?
- Lähetättekö hätäkutsua? - En lähetä!
ALKUPERÄ: HÄÄSVIITTI
Kuka on hääsviitissä?
- Olen kutsunut apua. - Kuka sinä olet?
- Eräs ystäväni voi auttaa meitä. - Mitä sinulla on ylläsi?
- Ei sillä ole väliä. - Oletko hääsviitistä?
Ole hiljaa.
Amy, valo ei vilku enää. Tarkoittaako se, että hän on tulossa?
- Hääsviittikö? - Vaatteeni.
- Me vain pidimme vähän hauskaa. - Todellako? Ole hiljaa!
80 % sensorihävikkiä rungossa.
Onko hän tulossa vai vaihdanko lampun?
- Hän tulee. Hän tulee aina. - Hieman tiukille menee.
Jos emme saa vakautettua kiertorataa, se on loppumme.
En saa lukittauduttua mihinkään. Lennän sokkona.
- Jouduhan jo, tohtori. - Pieni sukkulan tapainen seuraa meitä.
- Ole kerrankin ajoissa. - Viesti on tulossa.
- Se tulee toiselta alukselta. - Näytölle.
PYSY MUKANA, POND...
- Mitä tuo tarkoitti? - Että on joulu.
Tekstityksen versionumero: 1.0
Tämänkin tekstityksen tarjoaa:
Suomennos: Troopie, Otukka, Matti_, Pingu, laggy, BarFly83, retardis ja Osiris
Oikoluku: Osiris
Joka maailmassa, missä ihmisiä sitten onkaan, -
keskellä talvea, täsmälleen sydäntalven hetkellä -
jokainen pysähtyy, kääntyy ja halaa toisiaan -
kuin sanoakseen: "Hienosti tehty.
Hienoa työtä kaikilta. Olemme puoliksi poissa pimeydestä."
Maassa kutsumme tätä jouluksi -
tai talvipäivänseisaukseksi.
Tämän maailman ensimmäiset uudisraivaajat kutsuivat tätä kristallijuhlaksi.
Tiedättekö, miksi minä kutsun sitä? Lahjojen odottamiseksi turhanpäiten.
Herra Sardick. Pyydämme vain yhtä päivää.
Päästäkää hänet ulos edes jouluksi.
- Hän rakastaa joulua. - Rakastaako?
Rakastaako, ymmärrän.
Hei! Herätys! On joulu!
Hän on hieman jäätävä koko asian suhteen.
Se oli hassu juttu.
- Hän on jäässä. - Hän on mitä?
Hän on jäässä, ei hän kuule sinua.
Miten viisas pikkupoika.
Olet varmaan ärtynyt.
- Kuinka paljon? - 4 500 Gideonia.
Otitte 4 500 Gideonia lainaa, -
ja pieni jouluneiti on minun takuuni.
Emme pyydä häntä takaisin. Päästä hänet päiväksi.
- Antakaa hänen viettää joulu kanssamme. - Herra, se on presidentti.
Kerro, että olen kiireinen. Mihin jäimmekään?
Aivan, hän on kaunis tyttäresi.
- Ehkä minun pitäisi pitää hänet. - Ei hän ole tyttäreni.
Hän on siskoni. Hän oli vapaaehtoinen jäädytykseen, kun meillä oli vaikeuksia.
Anteeksi. Presidentti sanoo, että galaksiluokan alus on jumissa -
- pilvikerroksessa ja sen pitää saada laskeutua. - Tai mitä?
Tai se syöksyy maahan.
Onhan sekin tavallaan laskeutumista, eikö vain?
Se on Maasta. Yli 4 000 rekisteröityä elämänmuotoa mukana.
- Ei, jos odotamme hieman. - Ette voi antaa sen syöksyä maahan.
Kuka niin sanoo?
Anna jo olla. Meillä on jo liian suuri väestö.
Lisää väestöä ei sallita tälle planeetalle.
En tee sääntöjä. Ei kun hetkinen, teenhän minä.
Aivan, te köyhät ja kerjäävät ihmiset.
Menkäähän kotiin rukoilemaan ihmettä.
Kyllä. Anteeksi!
On jouluaatto ja olin katolla, jolla on savupiippu, joten ajattelin kokeilla.
Ei hätää. Tukeva kaveri tekee kierroksensa myöhemmin.
Minä vain tarkistan piippujen kunnon.
Mukavan kokoinen ja hyvä veto. Viisi tähteä.
- Kuka tukeva kaveri? - Kuuraparta, Joulupukki, -
tai kuten minä olen aina hänet tuntenut, Jeff.
Ei Joulupukkia ole olemassa.
Minä ja Joulupukki Frank Sinatran metsästysmajalla, 1952.
Hän on taka-alalla vaaleahiuksisen Albert Einsteinin kanssa.
Kaikki kolme yhdessä. Varokaa!
Selvä? Pidä uskosi ja pysy poissa tuhmien listalta.
Mikä tämä on? Rakastan tätä. Iso välkkyvä juttu. Se toi minut tänne.
Sama kuin siinä lukisi nimeni. Ei oikeastaan, mutta antakaa minulle aikaa ja värikyniä.
Tämä iso välkkyvä juttu on yhteydessä kupolin torniin ja se säätelee taivasta.
Teknisesti se säätää pilviä, jotka teknisesti eivät ole pilviä.
Ne ovat pienistä jäähiukkasista koostuvia pilviä.
Rakastan jääpilviä. Kuka tuo on?
- Ei kukaan tärkeä. - Ei kukaan tärkeä?
Tuo on hämmästyttävää.
900 vuoden aikana en ole koskaan tavannut ketään, joka ei ole tärkeä.
Tämä konsoli on avain aluksen pelastamiseen, tai syön hattuni.
Mikäli minulla olisi sellainen. Syön jonkun hatun. En käytössä olevaa.
En halua säikäyttää nunnaa tai jotain. Anteeksi jaarittelu. Tämä ei toimi.
Ohjaimet ovat isomorfiset. Ne tottelevat vain minua.
Senkin valehtelija.
Isomorfiset. Ei sellaista ole olemassakaan.
- Nämä ohjaimet ovat isomorfiset. - Tämän maailman taivaat kuuluvat minulle.
Sukuni kesytti ne, ja minä omistan ne nyt.
Kesytti taivaan? Mitä se tarkoittaa?
Sitä, että minä olen Kazran Sardick.
Miten on mahdollista, ettet tiedä, kuka olen?
Ikävystyn kai helposti.
- Tarvitsen siis apuasi. - Varaa aika.
Pilviisi juuttuneella avaruusaluksella on 4 003 henkeä.
- He kuolevat ilman apuasi. - Aivan.
- Sinun ei ole pakko antaa sen tapahtua. - Tiedän, mutta aion tehdä niin.
Hei sitten. Olen nyt kyllästynyt. Chuck!
- Sinähän vaikutat kovikselta. - Tuolla on 4 003 ihmistä, -
joiden en anna kuolla. Tiedätkö, minne sinä joudut?
- Minne? - Paikalle 4 004.
- Oliko tuo uhkaus? - Mitä tänä iltana tapahtuukin, muista, -
- että aiheutit sen itse itsellesi. - Niin varmaan. Heittäkää hänet ulos.
Yritä seuraavalla kerralla löytää hauskoja köyhiä.
Älä! Älä kuvittelekaan! Jätä hänet rauhaan!
Heittäkää hänet ulos! Heittäkää tuo pahanhajuinen perhe pihalle!
Me menemme.
Mitä sinä haluat?
Yksinkertaista elämää.
- Et lyönyt poikaa. - Seuraavalla kerralla lyön!
Ei, et lyö. Miksi et?
- Mitä minä en huomaa? - Ulos! Ulos tästä talosta!
- Tuolit. Tietenkin, tuolit. Olinpa typerä. - Tuolit?
Takanani on muotokuva. Näyttää sinulta, mutta on liian vanha, joten se on isäsi.
Kaikki tuolit on käännetty siitä pois. Isukki on ollut kuolleena 20 vuotta -
mutta et vieläkään osaa rentoutua, jos hän näkee sinut.
Maalauksessa on joulukuusi, mutta tässä talossa ei. Jouluaattona.
Pelkäät häntä ja että olet hänen kaltaisensa. Hyvä niin.
Et ole hänen kaltaisensa. Tiedätkö miksi?
Miksi?
Koska et lyönyt poikaa.
- Hauskaa joulua, herra Sardick. - Minä halveksun joulua.
Et saisi. Se sopii sinulle.
Mitä sinä tarkoitat?
Puoliksi poissa pimeydestä.
Viekää hänet alakertaan muiden luo ja siivotkaa tämä sotku.
Kaikki on poissa päältä. Toisiomoottori purkautui juuri.
- Joko sinulla on suunnitelma? - Kyllä on.
- Valehteletko sinä? - Kyllä valehtelen.
- Älä pidä minua idioottina. - Valehteliko hän?
Ei toki.
Hyvät uutiset: löysin laitteen, joka avaa pilvivyön.
- Voisin avata sillä laskeutumistunnelin, ja voisitte laskeutua. - Sehän on loistava uutinen.
- En voi käyttää laitetta. - Vähemmän hyvä.
- Tapasin miehen, joka voi. - Niin sitä pitää.
- Hän vihaa minua. - Olitko erityisen hurmaava ja fiksu?
- Mistä tiesit? - Puhdas arvaus.
- Herra... - Odota hetki.
En ole nähnyt kenenkään vastustavan herra Sardickia noin. Siunausta ja hyvää joulua.
- Hyvää joulua. Anteeksi, kiireitä. - Teidän kannattaa mennä sisätiloihin.
- Sumu on sakeaa ja on kalavaroitus. - Kalavaroitus?
- Tiedättehän millaisia ne ovat nälkäisinä. - Aivan, tiedän kyllä kalat. Kalat?
Se on herra Sardickin vika. Pahalla tuulella hän päästää muutaman kalan pilvien läpi.
Kiitos. Siunausta vielä kerran.
- Kaloja? - Kapteenin mukaan meillä on alle tunti aikaa.
Mitä meidän pitäisi tehdä?
- Kaloja. - Mitä?
Kala, jotka osaavat uida sumussa.
- Rakastan uusia planeettoja. - Tohtori. Älä vaihda aihetta.
Miksi ihmiset pelkäävät teitä pikkuisia?
Katso teitä, suloiset kalapalaset.
Kaloja sumussa, joten pilvipeite...
- Olkaa varovaisia siellä. - Hienoa.
Olikin vaara, että nukahdamme. Meillä on alle tunti!
Tiedän.
- Miten aiot saada meidät pois täältä? - Odota hetki.
En voi käyttää TARDIS:ta. Se ei saa lukitusta. Aluksen pitää laskeutua, mutta se ei voi, -
ellei hyvin paha mies yhtäkkiä päätä muuttua kiltiksi joulupäiväksi.
Tohtori, en kuule sinua. Mitä tuo on? Onko se laulua?
- Joulusikermä. - Mitä?
Joulusikermä!
Tohtori?
- Kazran Sardick! - Tohtori!
Hyvää joulua, Kazran Sardick.
Hei. Nimeni on Kazran Sardick.
Olen 12 ja puolivuotias, ja tämä on makuuhuoneeni.
Erittäin salainen erikoisprojekti.
Tämä on minun erittäin salainen erikoisprojektini.
- Vain minun silmilleni. Hyvää joulua. - Kazran!
Kazran, mitä sinä teet?
Varoitin sinua tästä, sinä typerä, tietämätön, järjetön lapsi.
Teen vain elokuvaa kaloista.
- Kalat ovat vaarallisia! - Haluan vain nähdä ne.
- Älä ole typerä, olet aivan liian nuori. - Kaikki muut koulussa ovat nähneet kaloja.
Jo riittää! Seuraavaksi laulat niille kuin mustalaiset.
Laulaminen tehoaa. Olen nähnyt sen. Kalat pitävät laulusta.
Mitä väliä sillä on, mistä kalat pitävät?
Ihmiset sanovat, ettei meidän tarvitse pelätä kaloja. Ne eivät ole kiinnostuneita meistä.
Älä kuuntele ihmisiä, kuuntele minua!
- Anteeksi, isä. - Tämä on minun taloni!
- Ei mitään hätää. - Mitä teit? Mitä tämä on?
Löysin vanhan levyaseman. Valitan kuvanlaatua, -
tiedot piti palauttaa kvanttitaitteella ja paperiliittimellä.
Ei kannata soittaa palvelijoille. He erosivat.
Ilmeisesti he voittivat arpajaisista samaan aikaa. Onnekasta, kun sitä ajattelee.
- Ei ole mitään arpajaisia. - Kuten sanoin, onnekasta.
Illaksi on sumuvaroitus. Pidä ikkunat kiinni. Ymmärrätkö? Kiinni!
- Kuka sinä olet? - Tänä iltana olen menneen joulun haamu.
Rouva Mantovani huolehtii sinusta tänä iltana.
Pysy täällä kunnes hän tulee.
Ymmärrätkö?
Näitkö ikinä kalaa, kun olit lapsi?
Mitä väliä sillä on sinulle?
Sillä oli väliä sinulle.
Itkin koko illan ja opin elämän arvokkaimman asian.
- Mikä on? - Kukaan ei tule.
- Häivy! Häivy talostani! - Hyvä on, mutta tulen takaisin.
Paljon aikaisemmin.
Hyvin paljon aikaisemmin.
Näetkö? Aikaisemmin.
- Kuka sinä olet? - Olen Tohtori. Uusi lapsenvahtisi.
- Missä rouva Mantovani on? - Et ikinä arvaa.
- Nokkela rouva Mantovani voitti arpajaisissa. - Ei ole mitään arpajaisia!
- Tiedän. Mikä nainen!
Jos olet lapsenvahtini, niin miksi tulit sisään ikkunasta?
Jos kiipeäisin ulos, menisin väärään suuntaan. Ole tarkkana.
- Rouva Mantovani on aina lapsenvahtini. - Ajat muuttuvat.
Eikö totta? Mennyt joulu.
- Kenelle puhut? - Sinulle.
Menneisyytesi muuttuu. Se tarkoittaa muistojesikin muuttuvan.
- Pelottavaa, mutta ymmärrät sen vielä. - En ymmärrä.
Et varmaankaan, näkisitpä kasvosi.
Tuota ei ikinä tapahtunut.
- Mutta se tapahtui. - Selvä. Makuuhuoneesi.
Hienoa! Katsotaanpas, olet 12-vuotias, joten jätämme vuoteen alustan rauhaan.
Kaappi! Iso kaappi, rakastan kaappeja.
Tiedätkö, että on olemassa olio nimeltään kasvohämähäkki.
Se on kuin pieni vauvanpää hämähäkin jaloilla, -
ja se on erikoistunut kipittämään makuuhuoneiden kaappien takaseinissä.
Mitä luultavasti ei olisi pitänyt mainita.
Selvä, mitä me teemme? Syömmekö sipsejä ja puhumme tytöistä?
Itse en ole tehnyt sitä ikinä, mutta varmasti se on helppoa. Tytöt!
- Oletko todella lapsenvahti? - Minut on universaalisti tunnustettu -
kypsäksi ja vastuuntuntoiseksi aikuiseksi.
Siinä on vain paljon aaltoilevia viivoja.
Oikosulussa. Viimeinkin liian suuri valhe.
En oikea lapsenvahti, mutta on jouluaatto. Et halua oikeaa, haluat minut.
- Miksi? Mitä erikoista sinussa on? - Oletko nähnyt Maija Poppasta?
- En. - Hyvä. Siihen vertaaminen olisi ollut tyhmää.
Kaloja sumussa. Kaloja pilvissä. Miten ihmiset ikinä pitkästyvät?
Miten pitkästyminen edes keksittiin?
Isäni keksi koneen hallitakseen pilvivyötä. Kesyttääkseen taivaan, hän sanoi.
Kalat pystyvät tulemaan alas, mutta vain, kun annamme.
- Voimme laskuttaa mitä ikinä haluamme. - Olen nähnyt isäsi koneen.
- Mitä? Et ole voinut. - "Kesyttää taivaan."
Ihmiset. Onnistutte aina löytämään pitkästyttävän vaihtoehdon.
Haluatko nähdä sellaisen? Voimme nähdä kalan.
- Eikö se ole vaarallista? - Älä viitsi, olemme poikia.
Tiedät, mitä pojat sanovat vaaran kohdatessaan.
- Mitä? - "Äiti."
- Onko täällä kasvohämähäkkejä? - Ei tähän aikaan yöstä.
Ne nukkuvat patjasi sisällä.
- Miksi olet niin kiinnostunut kaloista? - Ne ovat pelottavia.
Hyvä vastaus.
- Minkälainen solmio tuo on? - Siisti.
- Miksi se on siisti? - Miksi olet oikeasti kiinnostunut kaloista?
Kouluni.
Edellisen sumuverhon aikaan verkko hajosi ja tapahtui hyökkäys.
Niitä oli valtavasti, kokonainen parvi.
Kukaan ei loukkaantunut, mutta niin paljon kaloja ei ole nähty vuorten alapuolella.
- Olitko peloissasi? - En ollut siellä.
- Olin kipeänä. - Olitpa onnekas.
Vai etkö ollutkaan?
Mistään muusta ei enää puhuta kuin päivästä, jona kalat tulivat.
Jokaisella on tarinansa.
Mutta sinulla ei.
Ymmärrän.
- Miksi nauhoitat tätä? - Keskitytkö koulunkäyntiin, Kazran?
- Anteeksi mitä? - Koska et keskity nyt.
Nyt muistan.
- Älä tee sitä, Tohtori! - Tohtori, oletko varma?
- Luota minuun. - Selvä.
Pidä katseesi solmiossa. Pidän sitä, enkä välitä.
- Luotatko minuun? - Luotan.
Siksi se on siisti.
Terve, pikku kala.
Katsotaanpa.
Mielenkiintoista.
Kristallisoitunutta sumuako?
Mukanasi on varmaan pieni sähkövaraus.
Niinkö sinä lennät, pikku kala?
Millainen se on? Voinko katsoa?
- Pysy siellä hetki. - Onko se iso?
Ei, pikkuinen vain.
Mitä syöt, pikku kaveri?
Kuinka pieni?
- Voinko tulla ulos? - Älä tule.
Odota siellä vielä hetkinen.
- Minkä värinen se on? - Isonvärinen.
Mitä tapahtuu?
Hyvä puoli on, että nyt sinulla on varmasti oma tarinasi kerrottavana.
Sain katsottua kunnolla kalaa ymmärtääkseni sumun toimintatavan.
Nyt osaan auttaa alusta laskeutumaan tulevaisuudessa, mikä säästää useita henkiä.
Äänimeisselissäni on myös varmasti mielenkiintoisia lukemia, -
- kunhan saan sen takaisin makuuhuoneesi hailta. - Onko makuuhuoneessani hai?
Hyvä on. Keskity siihen kohtaan!
Menikö se? Mitä se tekee?
Miksi sitä kutsutaan, jos ei ole jalkoja, -
ja ottaa vauhtia?
Ei!
- Se aikoo syödä meidät. - Se aikoo syödä meidät!
- Aikooko se syödä meidät? - Ehkä me syömme sen, -
mutta en pidä kertoimista. Se on jumissa.
Pienet aivot. Pystyisin tainnuttamaan sen meisselilläni, jos minulla olisi se.
- Missä meisselisi on? - Hyvä puoli on...
Se on tavoitettavissa. Hai saattaa olla jumissa ovensuussa siten, -
että sen suu pysyy auki. Ole vain samaa mieltä kanssani, -
- koska on vain kaksi yritystä ennen vuoroasi. - Kaksi yritystä?
Kaksi kättä.
Suu auki!
Mitä iso kala on tehnyt sinulle?
Niellyt puolet sinusta. Mitä hyötyä on puolikkaasta äänimeisselistä?
Iso paha kalanen.
Tohtori?
Se taitaa olla kuolemassa.
Sisällä yhä puolet äänimeisselistäni, -
mutta luulen niin. Ne tuskin selviävät pitkään poissa sumuverhosta.
Pelkkiä pikapyrähdyksiä sumuisina öinä.
Saisiko sitä takaisin sinne? Se piti vain tainnuttaa.
- En olisi halunnut tappaa sitä. - Se yritti syödä sinut.
Se oli nälkäinen.
Olen pahoillani, Kazran. En voi pelastaa sitä.
Voisin viedä sen pois täältä, mutta se ei selviäisi matkasta.
Tarvittaisiin täydellisesti toimiva elossapitojärjestelmä.
Tarkoitatko pakastinarkkua? Selvä.
Joulukuusi!
- Mikä tämä on? - Ylijäämäväestö.
Sellaiseksi isäni kutsuu heitä. Tämä ei käänny.
- Miksi se ei käänny? - Mikä se numero on?
- 7258. - En tiedä.
Koko paikka on täynnä hälytyksiä eikä vain siinä ovessa.
- Tarvitsen sen numeron! - 7258!
- Tarvitsen sen numeron! - En saa tietää sitä näin nuorena.
- 7258! - Juuri sen halusinkin tietää. Kiitos!
7258.
- Täällä on kalojakin. - Kyllä, mutta vain pieniä.
Talo on rakennettu usvajärvelle. Näin isä jäädyttää ihmiset.
Kaikki ovat täynnä, mutta voisimme lainata yhden.
Tämä.
- Hei taas. - Tunnetko hänet?
Miksi hän?
Onko hän tärkeä?
Se ei haittaa häntä. Hän rakastaa kaloja.
Nimeni on Abigail Pettigrew.
Olen hyvin kiitollinen herra Sardickin ystävällisyydestä. Isäni...
Hän puhuu kohta kaloista.
...mutta en salli sitä.
En olisi voinut päästä tänne ilman myötätuntoa ja anteliaisuutta osoittavaa, -
suurta filantrooppia ja köyhien suojelijaa, herra Elliot Sardickia.
Olen myös kalojen ympäröimänä.
Kauniiden, monivärisinä loistavien, maagisten kalojen...
Miksi nämä ihmiset ovat täällä?
...ne heijastavat valoa syöksyessään läpi usvan...
- Mikä tarkoitus tällä kaikella on? - Isäni antaa rahaa lainaksi.
Hän ottaa aina perheenjäsenen...
Hän kutsuu sitä vakuudeksi.
Isäsi on vaikeasti rakastettava mies, -
mutta sen varmaan tiedätkin.
...en ole yksin, ja minulla on mielenrauha.
Mikä hätänä?
Puolikas äänimeisselini vain yrittää korjata itsensä. Se viestittää toiselle puolikkaalle.
- Toinen puolikas on hain sisällä. - Kyllä.
Kuulostaa siltä kuin se olisi herännyt.
Selvä. Se siis suunnistaa äänimeisseliä kohti.
Juokse!
- Tuohan ei tietenkään johdu laulamisesta. - Kyllä johtuu.
Kalat rakastavat laulamista, ihan oikeasti.
Eipäs. Nuotit saavat jään värähtelemään, aiheuttaen delta-aaltoja usvassa.
- Ai! Kala puraisi minua. - Ole sitten hiljaa!
Tietenkin! Sillä tavalla kone ohjaa pilvivyöhykettä.
Pilvet ovat jääkristalleja. Oikealla värähtelytaajuudella, -
ne voidaan suunnata... Ai! Miksi ne purevat minua?
Kalat pitävät laulusta, ymmärrätkö? Ole nyt hiljaa!
Hyvä on.
- Se on isompi... - Sisältä.
Kyllä. Väri saa seinät näyttämään todella kaukaisilta.
Hai on valmiina paketissa.
Abigail.
Tämä on ihmeellistä!
Tämä on vain kulkuväline. Ihmeellisen pidän...
Täällä.
No niin. Päästetäänpä tämä hai ulos.
Katsokaa sen menoa!
Abigail, mitä tämä numero tarkoittaa?
- Se liittyy minuun, ei kalaan. - Niin, mutta miten?
Sanoit olevasi tohtori. Oletko yksi minun tohtoreistani?
Tarvitsetko tohtoria?
- Anteeksi, aika loppui. - Miksi?
On melkein joulupäivä!
- Jos joskus haluaisit tulla uudestaan... - Jos satun olemaan lähistöllä...
- Hän tulee jokaisena jouluaattona. - Mitä?
- Niin, joka kerta. Hän lupaa! - Ei, en...
- Hyvää joulua! - Tohtori!
- Mitä aiomme tehdä? - Tohtorilla on mahtava suunnitelma!
Kuulet sen kohta!
Olet järjiltäsi. Tämä ei varmasti onnistu.
Älä ajattele sitä haina, vaan delfiininä.
- Hai ei ole delfiini. - On se melkein.
- Eikä ole. - Siinä olet väärässä, koska... Hiljaa.
Se voi olla missä tahansa.
- Tuleeko se oikeasti? - En usko. Täysin mahdotonta.
Paitsi jouluna.
- Miten pääsemme takaisin? - En tiedä!
- Onko sinulla suunnitelmaa? - En tiedä!
- Paras jouluaatto ikinä! - Ennen seuraavaa!
Uusia muistoja... Miten minulla voi olla uusia muistoja?
- Hyvää joulua! - Tohtori!
- Mihin tällä kertaa? - Mainitsinko, että mikään ei ole mahdotonta?
- Hyvää joulua! - Tohtori!
- Hyvää joulua! - Kazran!
- Oletpa sinä kasvanut. - Niin.
Nyt sitten punastuit.
- Anteeksi. - Ei se mitään.
- Tohtori, mihin tällä kertaa? - Valitse jouluaatto.
- Minulla on kaikki listattuna tässä. - Saanko minä ehdottaa?
- Tietenkin. - Tämä jouluaatto.
Kiitos, kulta.
- Keitä he ovat? - Hänen perheensä.
Perheen äiti on hänen sisarensa. Tapasin hänet kerran, kun hän oli vanhempi.
Abigail itkee.
Niin itkee.
Kun tytöt itkevät, eikö heille täytyisi puhua?
En tiedä tuosta hölkäsen pöläystä.
Tuo on sisareni perhe.
- He ovat todella onnellisia. - He näyttävät kovin köyhiltä.
Niin he ovatkin, mutta köyhänäkin voi olla onnellinen.
Miksi sinä et sitten ole onnellinen?
Koska en voi koskaan saada tuollaista elämää.
Miksi et?
Taidat taas punastua.
Tulkaa sisään.
- Valitse mikä tahansa kortti. - Joka jouluaattoko?
- En ymmärrä. - En itsekään ymmärrä ihan täysin.
Pidä kortti mielessäsi ja pane se takaisin pakkaan, mutta älä näytä sitä minulle.
- Oliko tämä viime vuonna näin? - Ei sen tarvitse olla täysin samanlainen.
Aloitan alusta. Kazran, aloitamme alusta.
- Eikö hän olekin Sardickin poika? - Hän ei ole samanlainen kuin isänsä.
Hänen isänsä kohtelee kaikkia kuin karjaa.
- Jonain päivänä tuo poika tekee samoin. - Ei tee, hän on erilainen.
- Ristikolmonen. - Ei.
- Oletko varma? Olen haka korttitempuissa. - Se ei ollut ristikolmonen.
- Ei tietenkään, vaan ruutuseiska! - Ei ollut.
- Lopeta jo. Et vain osaa. - Olen nähnyt häntä kaupungilla.
- Hänellä ei ole koskaan ystäviä. - Hänellä on minut.
- Et yhtenäkään jouluaattona käynyt täällä. - Olen täällä nyt.
Jää sitten syömään kanssamme jouluillallista.
En voi.
Hyvä on sitten.
Huomisen jouluillallinen on peruttu, koska sisareni ei suostu tulemaan paikalle.
- Isabella... - Sen sijaan -
jouluillallinen on tänään.
Kolme, kaksi, yksi, vetäkää!
- Miten teit tuon? - Se taitaa olla sinun korttisi.
- Eikä ole. - Ole jo hiljaa.
- Hyvää joulua. - Hyvää joulua.
Paras jouluaatto ikinä!
- Ennen seuraavaa. - Odotan sitä innolla.
- Haluaisin toivottaa Kazranille hyvää yötä. - Toki.
Siitä vain.
Aivan, anteeksi. Minäpä tästä sitten lähden.
Hyvää yötä. Onnea myötä... Tai siis, hyvää yötä.
Anteeksi.
- Tohtori, hän halunnee suudella kanssani. - Taidat olla oikeassa.
En ole koskaan suudellut ketään. Miten oikein toimin?
- Yritä olla hermostunut, huono ja pelokas. - Miksi?
Olet niitä joka tapauksessa. Voit yhtä hyvin tehdä sen tarkoituksella.
- Tulta päin sitten vain. - Nytkö? Suutelenko häntä nyt?
Joko suutelet tai menet huoneeseesi suunnittelemaan uutta ääniruuvimeisseliä.
Älä toista minun virheitäni. Ala mennä nyt!
Abigail! Tuletko takaisin juhliin?
Tohtori vetää dueton Frankin kanssa.
Abigail.
Mikä on?
Minun pitää kertoa sinulle jotakin.
Huono asia?
Todella huono asia.
Mikä hätänä?
Totuus.
Kaverit. Meidän täytyy lähteä todella nopeasti.
Menin juuri vahingossa kihloihin Marilyn Monroen kanssa.
Miten jaksatte noin pitkään? Hengitättekö te korvienne kautta?
Huhuu? Anteeksi. Kaverit, hän soitti jo kappeliin. Ulkopuolella odottaa auto.
Tämä on tapahtumassa nyt!
Kiva, kiitos. Minä menenkin tästä sitten naimisiin. Katsotaan, mitä pidätte siitä.
Marilyn, hae takkisi!
Mitä aiomme tehdä?
Ei ole mitään tehtävissä.
Hyvää yötä, Abigail.
Hyvää yötä, Kazran.
Sillä lailla. Jälleen yksi päivä, yksi jouluaatto.
- Nähdään hetken, tarkoitan, vuoden päästä. - Tohtori.
- Mitä jos lopettaisimme tämän? - Anteeksi, lopettaisimme minkä?
Tiedäthän, tämän. Joka jouluaatto. Tämä on menossa vähän vanhaksi.
- Vanhaksi? - Jouluhan on lapsia varten, vai mitä?
Minulla on nyt töitä isäni kanssa. Aion keskittyä siihen.
Yritämme saada sen pilvivyön hallintaan.
Anteeksi. En tajunnut pitkästyttäväni sinua.
Ei se ole sinun vikasi. Ajat muuttuvat.
Eivät niin paljon kuin toivoin.
Kazran.
Tarvitsen muutenkin uuden.
Menköön sitten.
Hyvää joulua. Jos joskus tarvitset minua, aktivoi se. Minä kuuntelen.
En minä tarvitse sinua.
Mitä on tapahtunut? Mitä et kerro minulle?
Entä Abigail?
Tiedän, mistä löytää hänet.
Jälleen yksi jouluaatto, Kazran, -
ja todella erityinen sellainen.
Se on valmis. Katso sitä.
Ääniaaltoja. Niin yksinkertaista.
- Voimme hallita pilviä, sumua ja kaloja. - Miksi haluamme hallita kaloja?
Ihmiset ovat karjaa. Jos haluaa hallita karjaa, -
pitää hallita niiden saalistajia.
Miksi sinä mulkoilet? Katso, mitä olen antamassa sinulle.
Taivaan ja kaiken sen alla.
Vain sinä ja minä voimme ohjata tätä.
Tämä planeetta on meidän!
Anteeksi, isä.
Niin, mitä?
Herra presidentti, mehän kävimme tämän jo läpi.
Se ei rysähdä taloni päälle, joten mitä tekemistä sillä on minun kanssani?
Kyllä, tiedän. 4 003.
Eräällä vanhalla ystävälläni meni aikoinaan pitkä aika selittää:
Elämä ei ole reilua!
- Hei! - Kuka olet? Mitä teet täällä?
Et kai luullut tämän olevan ohi? Olen nykyisen joulun haamu.
Haamuko? Noissa vaatteissako?
Katse irti hameesta!
- Muutuitko roomalaiseksi? - Teen sellaista. Teen myös tällaista.
Teet mitä? Mitä sinä höpiset?
- He ovat hologrammeja, kuten minäkin. - Keitä he ovat?
Niitä ihmisiä taivaalla olevasta aluksesta, joiden annat kuolla tänä yönä.
Miksi he laulavat?
Henkiensä puolesta.
Kuka näistä on Abigail?
- Tohtori kertoi minulle. - Vai kertoi hän.
- Hänhän ei tunnetusti paljon pidättele. - En ole edes tavannut häntä ennen tätä iltaa.
Nyt tuntuu, että olisin tuntenut hänet koko elämäni ajan. Miten? Miksi?
Olet ainoa, joka voi antaa tuon aluksen laskeutua.
Hän yritti tehdä sinusta mukavamman ihmisen.
Hän yritti tehdä sen nätisti.
Hän muutti menneisyyteni. Koko elämäni.
- Ajan voi kirjoittaa uudelleen. - Kerro Tohtorille terveisiä minulta:
Ihmisiä ei voi!
- Hänkö on Abigail? - En olisi ikinä tuntenut häntä, -
ellei Tohtori olisi muuttanut elämäni suuntaa sopimaan itselleen.
- Eikö se ole hyvä asia? - Ei.
Miksi hän on yhä siellä? Voisit vapauttaa hänet milloin vain.
Aivan. Milloin vain. Milloin vain haluan.
Mikset sitten vapauta?
Tohtori teki tämän minulle.
Abigail oli sairas, kun hänet jäädytettiin.
Kuoleman partaalla. Luulen, että lepo jäässä auttoi häntä, -
mutta hän on kuluttanut aikansa loppuun.
Kaikki ne jouluaatot kanssani.
Voisin vapauttaa hänet milloin vain haluan -
ja hän eläisi yhden päivän.
Kerrohan minulle, nykyisen joulun haamu, -
miten valitsen, minkä päivän?
Olen pahoillani. Olen oikeasti.
Olen todella pahoillani.
Tiedätkö mitä? Hänellä on enemmän aikaa jäljellä kuin minulla.
- Enemmän kuin kenelläkään tässä aluksessa. - Hyvä.
Rory, laajenna sädettä.
- Ykkösmoottorin tilannepäivitys. - Miten minä tänne jouduin?
Et joutunut. On sinun vuorosi olla hologrammi.
Koska aiot antaa monen ihmisen kuolla tänään, ajattelin, -
että haluaisit nähdä, missä se tapahtuu.
Laulu. Mikä sen tarkoitus on?
- En ymmärrä. - Se on Tohtorin ajatus.
Soinnut resonoivat jääkristalleissa. Kalat pitävät siitä sen takia.
Hän ajatteli, että se voisi vakauttaa aluksen, -
mutta se ei toimi. Se ei ole tarpeeksi voimakasta.
- Miksi he sitten yhä laulavat? - Emme ole kertoneet heille.
Olen ymmärtänyt, että sinulla on kone, joka hallitsee tätä pilvitasoa.
Jos päästät meidät siitä irti, meille jää yhä aikaa laskeutua.
- Kenenkään ei tarvitse kuolla. - Kaikkien täytyy kuolla.
- Ei tänä yönä. - Tämä yö on yhtä hyvä kuin muutkin.
Miten sen voisi valita?
- Tohtori, kuuletko tämän. - Kuulen.
Onko hän täällä? Missä hän on? Tohtori!
Tohtori!
Olen pahoillani. En tajunnut.
Minua on koko elämäni kutsuttu sydämettömäksi.
Toisen elämäni. Oikean elämäni. Sen, jonka kirjoitit uudelleen.
Katso nyt minua.
Särkynyt sydän on parempi kuin ei sydäntä ollenkaan.
Kokeile itse sitä.
- Miksi olet täällä. - Koska en ole vielä lopettanut kanssasi.
Olet nähnyt menneen, nykyisen -
- ja nyt sinun pitää nähdä tuleva. - Selvä. Tee se. Näytä minulle!
Kuolen sydämettömänä, yksin ja peloissani.
Tietenkin, niinhän me kaikki. Mitä väliä sen näyttämisellä minulle on?
Tiedätkö, miksi aion antaa noiden ihmisten kuolla?
Se ei ole suunnitelma. En hyödy siitä mitään.
Minä vain en välitä. En ole kuten sinä. En edes halua olla kuten sinä.
En välitä nyt enkä koskaan!
- Enkä minä usko tuota. - Näytä minulle sitten tulevaisuus. Todista, että olen väärässä.
Minä näytänkin. Näytän koko ajan.
Mitä mieltä olet?
Haluatko tulla tällaiseksi, Kazran?
Isä?
Tämä planeetta on meidän.
Olen pahoillani. Olen niin pahoillani. Kaikki on kunnossa, älä pelkää.
Olen niin pahoillani.
Kazran.
Meillä ei ole paljon aikaa.
- Rakenteiden ehjyys 30 %:ssa! - Meillä on enintään viisi minuuttia aikaa!
Meidän pitää laskeutua!
Haloo, haloo? Hei kaikille! Valmistautukaa lukkiutumaan signaaliini.
- Tohtori, mitä tapahtuu? - Pelastin juuri joulun. Älkää karatko.
Tohtori? Tohtori?
- Olemmeko valmiina? - Hallintalaitteet eivät toimi.
Tietenkin toimivat. Ne ovat isomorfisia. Säädetty aivojesi mukaan. Ne toimivat vain sinulle.
- Eivät toimi. - Eihän siinä ole mitään järkeä. Naurettavaa. Mikseivät ne...
Tietenkin. Tyhmä, tyhmä Tohtori.
- Mikä on vialla, kerro. - Sinä.
Olen muuttanut sinua liikaa. Kone ei tunnista sinua.
- Mutta isäni ohjelmoi sen... - Isäsi ei koskaan ohjelmoisi sitä nykyiselle sinulle.
Mitä me sitten teemme?
- En tiedä. En tiedä. - Täytyyhän olla jotain.
- Tämä! Käytä tätä. Säilytin sen. - Puolikasta meisseliä...
Jonka toinen puolikas on taivaalla suuressa vanhassa haissa -
pilvitason sydämessä.
Jos käytämme antenniasi signaalin vahvistamiseen -
ja asetamme resonointikuvion puolikkaiden väliin, sen pitäisi toimia!
Meisselini, planeetan kaksiosaisista työkalusarjoista siistein, voisi tehdä sen.
- Tehdä minkä? - Meisselini yrittää yhä korjautua. Se lähettää itselleen signaalia.
Käytämme signaalia, mutta lähetämme jotain muuta.
- Mitä lähetämme? - Mitä, mitä?
Olen pahoillani, Kazran. Olen todella pahoillani.
- En ymmärrä. - Meidän pitää lähettää pilvivyöhön jotain, minkä tiedämme toimivan.
Hänen täytyy laulaa.
Hänen äänensä resonoi täydellisesti jääkristallien kanssa. Se rauhoitti hain.
Se rauhoittaa myös taivaan.
Pystyisitkö sinä siihen?
Pystyisitkö sinä tähän?
Mietipä hetki, Tohtori. Viimeinen päivä rakastettusi kanssa.
Minkä päivän valitsisit?
Joulun. Joulupäivän.
Voi sinua. Olet nyt niin vanha.
Taisit odottaa hieman liian pitkään.
- Olen pahoillani. - Varastoit päiviäni kuin mikäkin saituri.
Mutta jos lähdet nyt jäästä...
Olemme nauttineet jo monista jouluaatoista, Kazran.
Mielestäni nyt on jo joulupäivän aika.
- Tohtori? - Emme pysty pidättelemään enää.
- Aika on loppu. Me putoamme. - Tohtori!
Kapteeni, täällä on... En edes tiedä, mitä täällä on.
Mitä tuo on? Mitä sinä kuuntelet?
Tämä tulee ulkoa, itse pilvistä.
- Mitä tapahtuu? - Laulu resonoi kristallien kanssa.
Se kulkee edestakaisin meisselin puolikkaiden välillä.
Yksi laulu täyttää koko taivaan.
Kristallit asettuvat linjaan ja minä luon hallitun vaihesilmukan, -
- niin pilvet aukeavat. - Mitä se tarkoittaa, että pilvet aukeavat? Mitä silloin tapahtuu?
Jotain, mitä tämä kaupunki ei ole nähnyt todella pitkään aikaan.
- Lennämme normaalisti. - Pystymmekö laskeutumaan?
Jopa täydellisesti.
Hän teki sen. Tohtori teki sen.
Aivan. Hän saa kaiken kunnian, -
mikä on oikeastaan reilua, jos asiaa ajattelee.
Hei, vanha ystäväni.
Mennään.
Tuota voisi melkein luulla oikeaksi ihmiseksi.
- Lumiukkokin on aika hieno. - Tulittehan te kaksi viimein!
- Miksi olette pukeutuneet noin? - Hukkasimme matkalaukkumme.
- Teimme tavallaan pakkolaskun. - Miksi olette ylipäätään pukeutuneet noin?
Täällä todella rakastetaan lumiukkoja. Olen nähnyt ainakin 20.
- Ne ovat pitäneet minut kiireisinä. - Niinpä.
Todellakin ovat.
- Kiitos. - Ilo on minun. Mennäänhän sitten.
Onko sinulla enempää ideoita kuherruskuukaudellemme?
Itse asiassa on olemassa kuu, joka kuhertelee. Tai ei se varsinaisesti kuhertele, -
eikä se ole oikeastaan edes kuu. Tarkalleen ottaen se on elävä -
ja hieman lihansyöntiin taipuva, mutta siellä on ihania maisemia.
Hyvä. Hienoa. Kiitos.
- Oletko kunnossa? - Totta kai olen.
- Oletko sinä? - Tietysti.
Tämä jää heidän viimeiseksi yhteiseksi päiväkseen, eikö vain?
Kaiken täytyy päättyä lopulta tai muuten mikään ei alkaisikaan.
Puhelimesi soi. Joku Marilyn soitti.
- Itse asiassa se kuulosti siltä Marilynilta. - Tohtori?
Sano, että soitan takaisin, eikä se ollut edes oikea kappeli.
- Missä Kazran ja Abigail ovat? - Luulisin, että pienellä matkalla.
- Minne? - Jouluun.
- Jouluunko? - Niin. Jouluun.
Puoliksi poissa pimeydestä.
Joulu joka päivä osoitteessa: WWW.DIVXFINLAND.ORG
TULOSSA PIAN
- Missä Tohtori on? - Olen juossut -
kovempaa kuin koskaan ennen. Nyt minun on aika pysähtyä.
Tarvitsen erikoisiskuryhmän valmiina liikekannallepanoon, -
koko Floridan kattavan katukartaston, pannun kahvia, 12 hillokeksiä ja fetsin.
Jonnekin muualle, jonnekin aivan uuteen.
Käytän nyt stetsonia. Stetsonit ovat siistejä.
- Meidät on värvätty. - Kenen toimesta?
- Sinun täytyy tällä kertaa luottaa meihin. - Sinun täytyy tehdä tämä -
kyselemättä syitä.
Henkeni sinun käsissäsi, Amelia Pond.
Näetkö nämä silmät? Ne ovat vanhat silmät.
Sen osaan ainakin kertoa sinulle, -
että hirviöitä on olemassa.